Monella ja monenlaisella retkellä ystäväkseni ajautunut Kokko-Pena muutti reilu vuosi sitten Lapista Kerimäelle. Heti tänä kesänä (4.7.) suuntautuikin kesäretkemme Puruveden maisemiin, erityisesti ihmeelliselle Hytermän saarelle.
Siinäpä kapteenimme, taskussaan vielä painotuore pätevyyslisenssi isompienkin alusten ohjailuun.
Hytermän saaria, Suuri- ja Pieni-Hytermää sekä Laviasaarta on pidetty Puruveden kauneimpina saarina. Pieni-Hytermä on kartan ulkopuolella Hytermän kannaksen jatkeena.
hiekkarantoineen
Metsät ovat olleet metsätalouskäytössä aina 1920-luvun lopulle asti, jolloin alue siirtyi Häyrysten omistukseen ja suojelukseen. Vähitellen harjun rinteille kohosi vankka männikkö, jota hoidettiin hellästi luonnonkauneutta vaalien. Alueelle on jätetty myös täysin koskemattomia säästömetsiä ja aarnialueita.
Hytermän kolme saarta on julistettu luonnonsuojelualueeksi jo 1932 ensimmäisenä luonnonsuojelualueena silloisessa Mikkelin läänissä. Saarien säilyminen lähes täydellisesti luonnontilassa on nimismies ja sotakamreeri Heikki Häyrysen, ”Romu-Heikin”, ja hänen vaimonsa Lillin ansiota.
Harjulla kulkevalta merkitsemättömältä polulta avautuu komeat maisemat harjumetsiin ja järvelle. Polkua pitkin voi kulkea hiljentymään Romu-Heikin ja Pikku-Juulian hautausmaalle Laviasaareen. Saareen pääsee matalan veden aikaan kivistä rakennettua kannasta pitkin. Nyt vesi oli sen verran korkealla, että käytimme venettä.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjycKK7QQwNe5ar9tu92FWUbJ2-3U4rE5C9jstPtD8tQzhrRh7Eaa9La79yOc6OlO0spCzuDqv25GxszDr220JHu5C1TtWiqvNBvyaJ-te27Yz7Tx9X8cFEMykDOzuUGALuAP7RbRp47fz8GrdXu-ZSa_lgZVPCRatKAkL67lqMYudr02N55Cl72Q6K/w640-h426/J-02526.jpg)
Pariskunnan hautaa ympäröi muhkea kivimuuri.
Muurin vieressä omassa haudassaan vartioivat pariskunnan uskolliset vahtikoirat Jaska ja Ami. Tarinan mukaan Heikki olisi halunnut tulla haudatuksi koiriensa kanssa samalle alueelle, mutta silloinen kirkonmies ei hyväksynyt eläimiä siunattuun maahan. Koiraihmisenä paheksun tuommoista ahdasmielisyyttä. Tuskinpa taivaan isä olisi pahastunut Heikin toiveesta.
Rakennuksista näyttävin on Romu-Heikin metsämuseoksi muuttama päreillä päällystetty rakennus.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEh1DTJaW8AgoiteH3fbQtVZ0eZ5vaYZFBGiyFapxRcKHOjKvP2i5u_v88COv1OAjvhpZ97Temt59IYGKeN_P3kjpHL0BfczwAssZ5IlZ4f9ECa8k4aEUqiVzcxteN5RmdgXOnxmkvFvvIJLscCbnv1tSHqV1dKf4g33PzCBTAkvdNsCVK841utupa32/w640-h496/J-02533.jpg)
Sinne jäi Hytermä.
Paluumatkalla nappasimme muutaman kalan.
Pian olimmekin taas takaisin maailman suurimman puukirkon rannassa.
Romu-Heikin persoonasta ja toiminnasta on toki esitetty myös kritiikkiä. Siitä varmaan on tuo pilkallisen kuuloinen nimen etuliite Romu peräisin. Enpä lähde enempää arvailemaan. Suosittelen kaikille vierailua saarille.
Kuvatekstit lainattu osin alla olevista linkeistä:
Ei kommentteja:
Lähetä kommentti